Pierre, en telefon fra Frankrike. Det er viktig.
Etter konserten.
Det gjelder moren din.
Kjenner du meg igjen?
Fond de I'Etang. Far kommer og henter meg på lørdag.
Pépinot!
Ja visst. Pépinot.
- Hvor lenge er det siden? - Bare omtrent 50 år.
Fond de I'Etang.
Der sitter du på første rad.
Og her er du.
- Og hjelpelæreren. Hva het han? - Clément Mathieu.
Hva skjedde med ham, tro?
Åpne den!
Fond de I'Etang. 1949.
Det er dagboka Mathieu skrev mens han var der.
Hele hans og vår historie. Han skrev den for deg.
Jeg skulle gjerne gitt den til deg ved en annen anledning, men...
15. januar 1949.
Etter å ha mislyktes i mange år -
- var jeg sikker på at dette ble enda verre.
Det var et hjem for gutter med problemer.
Det sto det iallfall i annonsen. Fond de I'Etang...
"På tjernets bunn". Til og med navnet passet for meg.
Hei. Står du her alene?
- Hva gjør du her? - Venter på at det skal bli lørdag.
Hvorfor det?
- Da kommer far og henter meg. - Men det er ikke lørdag i dag.
Pépinot!
Jeg er Clément Mathieu, den nye hjelpelæreren.
- Første hjelpelærerjobb? - Jeg har undervist før, i musikk.
Da vil De komme godt overens med rektor Rachin. Han har spilt trompet.
Det er døtrene hans. Han bor her.
Har De ikke ikke truffet ham?
Ikke ennå. Mme. Boissemand ga meg jobben.
Dette var gamle Maxence. Han sa at han var vaktmester, -
- sykepleier, materialforvalter og glassmester.
- Hva driver han med? - M. Rachin ga ham straff.
To uker som hushjelp.
- Hvordan er ungene her? - Forklarte de ikke det?
Sykestuen min. Etterpå skal De få se kjøkkenhagen.
Hva er det de har funnet på nå?
- Clément Mathieu? - Det er rektor.
Rachin. Jeg er rektor her.
- Jeg beklager... - Ja, De kommer for sent.
- Jeg fikk feil ruteopplysninger. - Punktlighet er viktig.
- Ja visst. - Rektor.
- Ja visst, rektor. - Bli med meg.
Gjør Dem kjent med reglementet.
Så tar De timen kl. 16, etter min undervisning.
- Hva er det? Svar, da! - Øyet mitt!
Enda en slyngelstrek!
- Ta ham med bort dit. - Jeg kan ikke se!
Ikke overdriv nå, da. Få se!
Oj da!
- Ring med klokken! - Vi bør tilkalle lege.
Vet De hva det koster? Ring for oppstilling!
- Hvor er klokken? - Bruk øynene! Utenfor døra!
Oppstilling!
- Skjer sånt ofte? - Fortsett å ringe.
I to rekker!
Oppstilling i skolegården!
Skynd dere!
Få opp farten og vær stille!
- Egghode. - Stille!
- Flintskalle. - Stille!
- Stille. - Jeg sa ikke noe.
Dere står her fordi gamle Maxence ble utsatt for et feigt angrep.
Handling = reaksjon. Den skyldige vil bli straffet.
Får jeg ikke navnet innen 3 sekunder, skal dere i kasjotten etter tur.
Til han selv melder seg eller blir utpekt. Forstått?
En, to, tre.
Ingen vil si noe? Nei, det er klart.
Kom bort hit.
Mathieu! Kom bort hit.
Få protokollen, M. Chabert. M. Mathieu kjenner dere ikke ennå.
- Flintskalle! - Stille!
Så han er upartisk når han velger hvem som skal straffes først.
Stille! Velg et navn.
På slump?
- Får jeg gi et råd? - Nei.
Boniface.
Uflaks. Ja vel. Chabert, Boniface.
- Jeg har ikke gjort noe! - Hold munn!
- Det er for jævlig! - Snakk ordentlig!
- Jeg går ikke inn dit. - Jo visst!
Stille!
Til den skyldige er tatt, får dere ingen frikvarter.
Ingen besøk.
- Så si hvem den skyldige er. - Det oppforder til angiveri.
Alle nyankomne har illusjoner. Vi får snakke om det om en uke.
M. Régent, som De overtar for, vil gi Dem nødvendig informasjon.
- Rent sengetøy. - Takk.
- Hvorfor slutter De? - Det trengtes ti sting.
Jeg ble hugd med en saks.
Fordi jeg inndro sigarettene til en gutt som heter Mouton.
Er Mouton fortsatt her?
Det var Le Querrec som fikset døra til Maxence.
Jeg hørte ham si det i stad.
- Ikke sagt ifra? - Nei, jeg vil rekke bussen.
Det er hevn for at Maxence straffet ham da han knuste vinduer.
Le Querrec, husk det navnet. Le Querrec. Og Morhange.
Morhange. Han sier ikke stort, men vær på vakt.
En jævel med englefjes.
Handling = reaksjon. Det er det eneste de forstår.
Vær så god å overta dem.
- Lykke til. - Takk.
Våre velgjørende damer. Og der er timeplanen.
Rektor underviste i fransk og historie.
De andre fagene var det M. Langlois som tok seg av.
- Den nye hjelpelæreren. - Clément Mathieu.
- Hjelpelærer i Deres alder? - Jeg har også undervist.
Han er den morsomste.
På tide å gå inn. Jeg behøver ikke å vise vei.
Flintskalle kommer!
Mine herrer.
Forbudt å røyke i timen.
Det gjelder alle, til og med deg.
Få igjen den!
Stille! Ti stille.
Få igjen den!
En god begynnelse. Gratulerer, Mathieu. Sitt ned.
Ja, deg, selvføIgelig. Alltid deg.
- Hva gjorde han? - Ingenting, rektor.
De skulle jo til å straffe ham.
Nei, jeg skulle høre ham ved tavla.
- Jeg ville be om ro. - Det hadde De sannelig bruk for.
Sørg for at jeg ikke behøver å komme tilbake.
I skammekroken med deg!
Nå som vi er blitt litt kjent, la oss få klarhet i ting.
En av deres kamerater er i kasjotten. Uten grunn.
Men jeg er ikke så dum som jeg kanskje se ut for.
Jeg vet hvem den skyldig er. Han får 15 sekunder på å melde seg.
Nå?
Synd. Bare fem sekunder igjen.
For sent.
Le Querrec. Hvem er Le Querrec?
- Det er meg. - Jaså?
- Du skadet altså M. Maxence. - Nei!
- Uten tvil. - Jeg har ikke gjort noe!
Rektor vet nok hvem han skal tro på.
Mens jeg er borte, vil jeg gi noen ansvaret her.
Min usvikelige intuisjon sier meg at det må bli M. Morhange.
Så så. Hvem er M. Morhange?
Det er meg.
Så du er englefjeset?
Gå fram. Du har ansvar for ro i klassen.
Kom igjen. Så fin du er. La skjorta henge enda mer utenfor.
Det sies at villstyringer nyter respekt. Få se om det er sant.
Du skal til rektor.
- Nåde! - Nåde?
- Har du vist nåde, da? - Jeg ville ikke gjøre skade.
Det var ment som en spøk.
Nå har jeg fått nok. Du skal få en omgang du aldri vil glemme!
- Hvem er det? - Leclerc. Han rømte for tredje gang.
- Han havner i buret igjen. - Da får du selskap.
Vi kan kanskje finne en annen løsning.
M. Maxence er hardt skadd.
Du skal ikke inn til rektor, men du skal ha straff.
Etter skoletid skal du jobbe på sykestua.
Du skal pleie gamle Maxence til han blir frisk.
Enig?
Ikke dårlig.
Jeg tror jeg kan gjøre det bedre. Få krittet. Stå i profil.
Du skal få et lite smil.
Nå kan du snu deg.
Jeg glemte en ting. En liten fargeklatt.
Bedre, ikke sant? Gå og sett deg.
For at jeg skal bli kjent med dere, skriv navn, alder og drømmeyrke.
Til min store overraskelse jobbet alle sammen ordentlig.
Alle så nær som en.
Skriver du ikke?
Hvor lenge har du vært her?
- Lenge? - Jeg vet ikke.
Nå må du skrive, lille venn.
Første strevsomme dag.
Hvorfor kom jeg hit? Rachin skremmer meg.
Bygningen og t. o.m. barna skremmer meg.
Jeg føler at de kan snike seg inn hit og kverke meg.
Teppet mitt.
- Får jeg et trekk? - Hold kjeft!
Jeg leste guttenes yrkesdrømmer:
2 brannmenn, 3 cowboyer, 1 tigertemmer, 1 jagerpilot.
2 spioner, 1 general under Napoleon.
1 luftballongskipper, 3 fremmedlegionærer.
Men ikke en eneste hjelpelærer.
Det var snilt at du ville pleie meg.
Hjelpelæreren ba om en frivillig, og han rakte hånda i været.
- Spontant. - Ja, mirakler forekommer.
Kom inn.
M. Mathieu, vår nye hjelpelærer.
- Nå? - Det er en stygg skade, Maxence.
Hvis de plager Dem mer nå, er alt håp ute.
De er utrolig tåImodig med dem!
Jeg tåler mye, og det er ikke jeg som har det verst, men ungene.
Det var faktisk en som døde.
Mouton. Kastet seg ut fra taket. Han var heldigvis foreldreløs.
Som med ham. Alle sier han er håpløs.
Han er en god gutt. Man må bare bli kjent med ham.
Gamle Maxence er snill, hva?
Jeg snakker til deg, Le Querrec. Gamle Maxence er snill, hva?
- Ja. - Jeg hørte ikke.
La ham være. Han er sjenert, akkurat som meg.
- Får jeg snakke med Dem? - Vil De slutte alt nå?
Nei. Jeg vil prøve ut noe.
- Det gjelder uhellet til M. Maxence. - Det var ikke noe uhell.
Jeg vil få be om tre ting: Slutt på den kollektive avstraffelsen.
At jeg får straffe den skyldige og ikke avsløre hvem han er.
- Forutsatt at De vet det. - SelvføIgelig.
Så De innbiller Dem at det bare er å finne den skyldige.
Gjør De det, opphever jeg den kollektive avstraffelsen.
Men De vil aldri finne ut av det.
Jeg vet hvem den skyldig er, rektor.
Jaså? Hvem er det, da?
Det skulle jeg få slippe å si.
Ja... Ja vel.
Men det er et tåpelig påfunn. Jeg vil ha ro og orden!
- Jeg syns jeg har fått kontroll. - For tidlig å si noe om det!
- Ingen nakne damer. - Det sa jeg ikke noe om.
Hva står det på din?
Ave Maria for sopran av Clément Mathieu.
På min står det: Strykekvartett av Clément Mathieu.
- Det er nok musikk. - Ikke morse?
Eller hemmelige koder. Han er spion forkledd som hjelpelærer.
Flintskallen!
- Få igjen de der! - Hva er det?
- Det raker ikke dere! - Problemer, Mathieu?
Nei da. Det er musikk.
- Musikk? - Korsang.
På toalettet?
Ut med dere, korgutter.
- Vi skal ikke ha noe slikt. - Hva da?
Ikke spill uskyldig. Denne gangen lukker jeg øynene.
- De ser jo ondskap overalt. - Her, så.
Flintskalle, for en dust du er.
Du vil ikke få bestemme her!
Er dere for pys...?
- Corbin? - Jeg gjorde ikke noe.
- Jo, du sang. - Nei, æresord!
Du synger falskt uten å vite det engang. Syng mer!
La meg få høre. Vil du heller synge hos rektor?
Flintskalle, for en dust du er.
Du vil ikke få bestemme her.
Du synger som en kråke.
- Er det musikk De har i mappen? - Ikke bry deg!
Nestemann som roter i mine saker, han skal få svi for det.
Nå skal dere være stille. Kom dere i seng! Slutt på tullet!
Du skal sove!
Jeg hadde melodien på hjernen.
De synger ikke bra, men de synger.
Jeg hørte t. o.m. noen gode stemmer.
Går det an å gjøre noe for dem?
Jeg hadde sverget på å aldri ta fram notene mer.
Man skal aldri si aldri.
Det fins alltid noe som er verdt å forsøke.
23. januar. En uke etter ulykken ble gamle Maxence mye dårligere.
Legen overførte ham til sykehuset.
Kommer han til å dø?
Nei, de kommer til å redde ham.
Samme dag fikk Pépinot problemer.
Du er en sinke!
Et siste spørsmåI: Hvordan døde marskalk Ney?
Nå?
På jakt?
Skriv 100 ganger: Marskalk Ney ble skutt.
Ut med dere.
Boniface. Kom hit.
Boniface. En premie for stilen din.
Du får en kjeks av madame Marie.
- Du visste vel at Ney ble skutt? - Ja visst.
Akkurat som Napoleon.
Gå ut!
Et øyeblikk, Morhange!
Jeg så at du gjorde notater. Sånn flid overrasket meg.
Kom hit med skriveboka.
Så hyggelig.
Les mens De beundrer stavingen.
Monsieur Rachin eter masse dritt.
- Skrev han "monsieur"? - Nei.
Handling = reaksjon.
Sperr ham inne.
God appetitt, mine herrer.
Er du sulten, Pépinot?
Her. Nå får du spise.
Pépinot? Han er foreldreløs. Foreldrene døde under krigen.
- Hvordan døde de? - Aner ikke.
Men gutten har fått det for seg at faren kommer på lørdag.
Ingen kommer. Da sier vi at det blir neste lørdag.
Hva med å fortelle sannheten?
Vi har sagt og gjentatt at foreldrene er døde.
Nå lar vi ham stå der ved porten og vente.
Stille!
Så De det? Handling = reaksjon.
- Hva med det? - Handling. Reaksjon!
- Besøk til Morhange. - Han sitter innesperret.
Da får de ikke ta imot besøk.
Gå og fortell henne det selv.
Jeg?
God dag.
- Jeg er den nye hjelpelæreren. - Jeg er moren til Pierre Morhange.
- Clément Mathieu. - Det er ikke besøksdagen.
Men det er bare nå... Har han fått straff nå igjen?
- Nei da. Men han er ikke her. - Hva mener De?
Han er hos tannlegen pga. tannverk.
- Tannverk? - Ja, men ikke noe alvorlig.
Han er tilbake i kveld.
Jeg kan ikke vente. Jeg begynner på jobb kl. 17.
- Kan jeg legge igjen noe til ham? - SelvføIgelig.
Hun heter Violette.
Violette Morhange. Enslig mor, fortvilet over sønnen.
Han stjal, var innesluttet og rømte stadig fra skolen.
Da Pierre, mot hennes vilje, ble sendt hit, sa hun til dommeren:
Da får han i hvert fall to varme måItider om dagen.
30. januar. Eksperimentet starter.
De går med hatten på og er høyt...
De går med hatten på, gutta fra Bretagne.
De går med hatten på og er høyt på strå.
Sopran. Til venstre.
Leclerc.
Det hellige barnet er oss født. La ham da av sang bli møtt.
Ja, nesten rent. Alt. Til venstre.
Delaire.
Tre kilometer til fots, det sliter, det sliter...
Tre kilometer til fots, sliter føttene til blods.
Fire kilometer til fots sliter føttene til blods.
Det var det jeg tenkte. Bass. Til høyre.
Ricoeur.
I min tobakkspung har jeg god tobakk.
Men den deler jeg ei med deg.
Røyking forbudt. Alt. Til venstre.
Illouz.
Elskov er et sigøynerbarn
og må bestandig få være fri.
Sopran, så klart. Til venstre.
Pépinot.
- Jeg kan ingen sanger. - Det skal jeg lære deg.
Foreløpig får du være korleder-assistent.
Boniface.
Marskalk! Vi stiller opp!
- Hvem har lært deg det? - Bestefar.
Det er litt gammeldags. Til venstre.
Clément.
Til kamp, din ramp! Slutt rekkene, latsekkene!
Instruktører, for no' pakk!
Ikke til nytte, det er bare snakk.
Få høre, Corbin.
Beklager, den tonen fins ikke. Kom hit litt.
Gi meg partituret, Pépinot.
Mange takk. Hold hendene slik.
Jeg utnevner deg til notestativ.
Taktstokk, Pépinot. Mange takk.
Gjenta etter meg.
En gang til.
Sånn ja. En, to, tre, fire.
Le Querrec fikk seg en smekk.
Hver kveld sang de en liten stubb som jeg hadde lagd.
Fond de I'Etang er der vi bor, og det er tristere enn du tror.
Fond de I'Etang er der vi bor, og vi trives ikke det spor!
Ikke stor kunst, men de ble interessert.
Nå trengte jeg støtte ovenfra.
Hva?
- Et kor? - Ja.
Det er jo skivebom!
De får garantert ikke en tone ut av dem!
- Si ikke det så sikkert. - Hvorfor ikke?
- De synger allerede. - Jaså?
- Litt. - Hvorfor ber De om tillatelse, da?
Jeg liker ikke påfunnene Deres! Jeg har viktigere ting å tenke på.
Dette kan jo forresten bli underholdende.
La dem synge. Men hvis det fører til bråk, får De sparken.
Takk for oppmuntringen, rektor.
8. februar. Rachin er ute etter Morhange.
Da han slapp ut av buret, fikk han en måneds husarbeid som straff.
Hushjelpen! Ikke glem å re sengen min.
15. februar. Vi får besøk av psykiater Dervaux.
Med en gave.
Så vi bestemte oss for å flytte ham fra St. Féréol -
- for å se om han kan fungere i et mindre strengt miljø.
I motsetning til de andre kunne Pascal lese og skrive.
Han snakker noenlunde normalt. Vi brukte Binet-Simon-testen.
- Dessuten Rorschach-testen mm. - Storartet.
Barn ble delt i 7 kategorier.
Fra de normale via ulike grader av tilbakestående...
Til idiotene.
Mondain er et grensetilfelle. Han er altså ikke tilbakestående.
Men jeg må advare dere: Han er pervers med flokkinstinkt.
Såpass.
- Hva betyr det? - Ja...
- Doktor? - Grusom, snyltende, destruktiv.
- Og framfor alt løgnaktig. - Vi har mange sånne gutter her.
Men her får barna vanlig skolegang.
Så det blir interessant å se om han tilpasser seg.
Vi skal forsøke å leve opp til Deres vitenskapelige forventninger.
- Blir De til lunsj? - Ja takk.
Gi ham deres fulle oppmerksomhet. Handling = reaksjon.
Røyking forbudt.
For å få en god start måtte jeg gjøre min autoritet gjeldende.
Du ser virkelig ut som en dust!
Hold deg på matta, ellers blir det bråk.
Greit.
Det blir bråk.
Du kan sikkert en sang.
- Ja, men... - Men hva?
De kommer ikke til å like den.
Prøv, så får du se. Kom hit.
Kom igjen!
Få høre.
En fin morgenstund var kuken framme på et blunk.
Jeg ville pule noen, men nøyde meg med en runk.
- Det holder! - Jeg sa jo ifra.
Ikke verst. Du har en brukbar baryton.
- Hva? - Det var ingen fornærmelse.
Baryton er en mørk stemme. Stå bakerst sammen med bassene.
- Faen. - Vil ikke ha noe med deg å gjøre.
- Nestemann som flirer, drar jeg til. - Når som helst, Mondain.
Straffen er over.
Her er Pépinot. Han sto ved porten.
Det er ikke lørdag i dag.
I brevene til foreldrene deres...
- Jeg har ingen foreldre. - Ja, men de som har det.
Minn dem på at de kan komme 1. og 3. torsdag i måneden.
Morhange! Du føIger ikke med. Hva sa jeg?
Vet ikke.
Moren din kan komme og besøke deg 1. og 3. torsdag i måneden.
Begge dagene om hun vil.
- Men ikke om du er ilagt straff. - Jeg vil ikke treffe folka mine.
- Men han vil nok treffe moren sin. - Det er han kanskje ikke alene om.
- Vi har fått i gang et kor. - Det gir jeg faen i.
Nei, få høre stemmen din.
Kom igjen! Vil du tilbake dit du kom fra?
Syng en skala. Fort!
Grovhet kler deg ikke. Ikke alle kan være som Mondain.
Da fortsetter vi.
- Hvor skal du? - Ut og pisse.
Vent, Mondain!
- Corbin. - Får jeg også gå og pisse?
Ja, av gårde med dere.
Vær stille, da.
Så pent du synger, skatt.
Vil du ha?
Er du overlatt til deg selv?
Jeg skal beskytte deg.
Vent, da. Vi likner på hverandre.
Foreldrene mine er for jævlige.
Det er moren din også. Hun ville ha deg unna for å få fred.
- Nei, fordi hun jobber. - Så det er sant, det de andre sier.
At hun er hore.
- Du er ferdig! - Jaså?
Den dagen var Morhange borte under oppropet kl. 15.
Ingen visste hvor han hadde vært. Men han kom iallfall tilbake.
Jøss, hva gjør du der?
- Jeg får ikke lov til å gå opp. - Hva mener du?
- Hvorfor ikke? - Jeg har ikke penger.
Penger for å gå til sengs?
Mondain lar meg ikke gå opp hvis jeg ikke betaler.
Vi må være på vakt.
På det forrige stedet tok hjelpelæreren meg.
Så jeg måtte ordne opp med ham.
Med bajonett. Han blødde fæIt.
- Drepte du ham? - Ja visst.
Så Flintskalle skal ligge unna meg!
Mathieu er ikke så ille.
Han bare venter på å få klusse med pikken din.
Sånne typer er det bare å kverke.
God kveld, mine herrer.
Håper maten smaker. Du er i godt selskap, Corbin!
Forsvinn!
FestmåItidet forblir mellom oss.
Men jeg advarer deg: Du skal aldri snakke til Pépinot mer.
Du får ikke engang se på ham! Er det forstått?
Ett blikk i hans retning, og jeg skal gjøre livet ditt til et mareritt.
- Hva gjør du her, Morhange? - Ingenting.
Da hører jeg stemmer. Jeg må være sliten.
Paragraf 8 i reglementet: Elever får ikke være alene i klasserommene.
M. Rachin ville ha slått ned på det og gitt moren din beskjed.
- Jeg gir blanke i mor. - Hva har hun gjort deg?
- Jeg har ikke noe å si. - Vent! Her betaler man for alt.
Bare spør Pépinot.
Det du driver med, ligger egentlig ikke for deg.
Jeg syns ikke det er morsomt at du spiller tøff.
Så fra i morgen skal du være med i koret.
Og ha musikktimer hver dag. Gå og legg deg nå.
Av sted med deg!
3. mars. Han vet det ikke, men jeg er sikker:
Stemmen hans er en sjelden gave.
Nå kan dere gå stille ut.
Stille, sa jeg!
Etter som koret tar form, temmer jeg den nye eleven min.
Finn fram mattebøkene.
- Lærer De barna å synge? - Ja.
- Er det galt, syns De? - Nei, jeg elsker musikk.
Det hender jeg traller litt selv.
Hvorfor ikke nyte lykken nå?
Hvorfor ikke ta seg en fest?
- Ha en fin dag. - Takk i like måte.
Regning, side 27.
God dag. Pierre kommer straks.
- Er alt i orden? - Ja visst.
- Tennene hans, da? - Det ordnet seg.
- Sa De at jeg var her? - Nei.
- Hvorfor ikke? - Pierre er en svært føIsom gutt.
- Og begavet. - For rampestreker.
Ikke bare det. Nettopp dette må jeg snakke med Dem om.
- Ingen har lært ham å synge. - Han har et talent som må utvikles.
Hei.
Ja, da går jeg.
Bare kom og besøk ham.
Jeg sa til moren din at du var hos tannlegen sist. Ikke avslør meg!
- Du synger visst fint. - Ja.
Den læreren virker fornøyd med deg? Er han snill?
Ikke så verst.
Jeg har med rent tøy, og så sjokoladekaken du liker.
Var det bra?
April. Guttene inspirerer meg.
Jeg visste at musikken min ville bli framført en dag.
Hver natt komponerer jeg for dem.
Som et kjærtegn på havet
lander fuglen lett
på en oversvømt øy.
Vinterens kalde åndedrag
blåser endelig bort
mot fjellene i det fjerne.
Spre vingene og svev på vinden.
Mot demringen i øst.
Finn regnbuen.
Der venter våren på deg.
Roen hviler over havet.
- Var det ikke bra? - Jo, det var bra.
Svært bra.
Din lille dritt!
- Hva har han gjort? - Han stjal klokka mi!
Jeg har snakket med Rachin. Han skal to uker i buret!
- Vent! - På hva da?
Han er min eneste baryton.
- Mathieu! - Ja, rektor.
Jeg har funnet skriblerier...
De får unnskylde, det var et uhell.
Unna!
Mathieu. Chabert.
Vi er på lag.
Mai. Etter som ukene går, -
- får jeg til stadig mer.
Stå opp!
- Er vi fortsatt kompiser? - Ja, hvordan det?
-5 pluss 3? -53.
- Er du sikker? - Ja visst.
Kanskje er det innbilning, men jeg syns t. o.m. rektor forandrer seg.
Se, det er gamle Maxence!
Sitt i ro.
Smil.
Kom ut, Mondain!
Du, straffen er over.
Jeg har fortalt M. Rachin at koret er fantastisk.
- Kom igjen. - Jeg er sliten.
- Du er alltid sliten! Hva sa han? - At jeg kunne dra til helvete!
Hvor er Mondain?
- Merket dere ikke at han var borte? - Han var på oppropet.
- Ingen flere utflukter i år. - Stjal han mye?
Han tømte kassa! Hvordan skal jeg få betalt regningene nå?
Jeg burde aldri tatt imot ham. Et eksperiment!
Akkurat som koret!
Vi mangler kull til varmt vann. Nå varsler jeg politiet.
Da han nedi kista lå, hadde han fremdeles stå.
Og med kukens stive stav prøvde han å få lokket av.
Sangen fremmer intelligensen deres, hører jeg.
- De har ikke dusjet varmt på 3 uker. - Kaldt vann er bra for blodomløpet.
Mathieu. Slutt med korsangen!
- Men, rektor... - Det var alt.
Sett meg over til politiet.
Jeg vet ikke hva vi gjør med koret, men vi får varme opp vann med ved.
Det er slutt på veden.
Hva med dette, da? Rektors private stabel.
Chabert. Handling = reaksjon.
Chabert er faktisk en real fyr -
- som mener at sport og musikk holder nasjonen sammen.
Med hans hjelp organiserer jeg motstandskampen.
Koret har gått i dekning.
Enden på verselinjene forsvinner litt.
Dere skal synge hver tone klart for seg!
- Vi fortsetter i morgen. - Hva med den andre delen?
- Du har ikke lært soloen. - Jo.
Hvordan det?
Ja, da så.
Ut med deg.
13. mai, litt etter kl. 15, var Mondain tilbake.
- Hvor er pengene? - Aner ikke.
Jeg tok dem ikke.
- Slår han ham? - Han har holdt på i en halv time.
Gutten kommer ikke til å si noe.
Ja vel. Da tar vi det hele fra starten.
Hvor er pengene? Spytt ut!
Hvor er pengene?
Slipp ham!
Ro deg ned. Ro deg ned!
Gutten tilsto. Jeg ringer politiet.
Du skal bli kjent med andre forhold. Med andre voktere og gitter!
For ikke å uroe dem -
- ble Mondains skjebne holdt hemmelig for barna.
Han var "sendt tilbake til sin gamle skole. "
En høne legger i gjennomsnitt -
- 84 egg i året.
Med bra foring under gode forhold...
- Jeg så jentene til Rachin i dag. - Nakne?
Nei!
... legger de 150 egg.
Hvor mange ekstra egg -
- får bondekona som passer på det, -
- og som har 9 høner.
For en fin dag.
Litt sol gjør godt. Vi går mot en deilig årstid.
Jeg blir mer og mer forbløffet over Pierre.
Takk for alt De gjør for ham.
Litt for Dem også.
Jeg mener: Går det bra for Pierre, så går...
- Jeg gjør det. - Nei, alt i orden.
Din idiot! Nå får vi alle straff!
Hvorfor slår dere ham?
- Få høre, Bébert! - Fordi han kastet blekk på Dem.
- Kan du ikke holde kjeften din? - For en skam, Pierre!
Vent!
Det var ikke farlig. Bare noe blekk.
- Det er fordi De er vakker. - Vakker?
Ikke som de andre mødrene.
- Fordi jeg lever alene? - Det gjør jeg også.
- De har ingen barn. - Nei. Dvs. jeg har 60 stykker.
Alle ser på Dem som drømmekvinnen.
Jeg mener... moren de har drømt om.
Men De er Pierres virkelige mor.
Ingen barn liker å dele.
Han må bort herfra og over på en musikkskole.
- Han skal få seg et ordentlig yrke. - Musikk er det.
Med solid opplæring. Han kan gå på musikkskolen i Lyon.
Jeg skal føIge med. Selv der fins det dårlige lærere.
- Og så, da? - Han blir det han er eslet til.
Pierre er enestående. Jeg skal gjøre alt jeg kan for ham.
- Men jeg trenger også Deres hjelp. - Jeg forstår. Takk.
Nei, Ikke bra nok! Hva er det med dere? Dere sover!
Tror du man kan stå sånn og synge, Boniface? Rett deg opp!
Fra "Så søt er musikken"...
Hva med min solo?
- Solo? - Min solo.
Nei, jeg har tatt bort den.
Stemmen din er ok, men vi kan fint klare oss uten den.
Vi tar det fra...
Fra "Å, natt"...
- Mathieu! - Nå blir det bråk.
Chabert sa at han dro til byen. Takk, gutter. Dere kan gå ut og leke.
De går meg på nervene.
De er ferdige med leksene sine.
Våre velgjørende damer har fått nyss om koret.
- Grevinnen vil høre det på søndag. - Storartet! Så fint.
Jeg ser det for meg. Smisking, musikk...
Hvorfor ikke småkaker? På grunn av Deres tåpelige påfunn!
Men musikk skader ikke disiplinen. Vi har hatt mindre bråk.
- Tilfeldig. - Jeg tror ikke på tilfeldigheter.
Nei. Hvem andre ville ha nevnt koret for styret?
Jeg gjorde det.
- Kan De skrive, da? - Han mente det godt.
Jeg liker ikke Deres kommentarer!
i>- Det er visst ikke stort De liker. - M. Rachin. De har besøk.
Vi snakker om dette senere.
Til Dem. Kanskje vi burde ha latt Mondain kvele ham.
Violette takket meg for det jeg gjorde for Pierre.
Hun hadde viktige nyheter og ville treffe meg den 20. kl. 16.
Jeg skrev til musikkskolen i Lyon. Rektor vil la ham prøvesynge.
Blir han tatt opp, får han hjelp til å søke stipend.
Den siden av saken blir lettere nå, tror jeg.
Etter at jeg ble kjent med Dem, har jeg...
Livet mitt har...
- Tatt en ny vending. - Ja!
- Takket være Dem. - Jeg trodde ikke...
Jeg trodde heller ikke på det lenger!
Men jeg lar meg kanskje rive med for fort.
Nei, De kan stole på meg.
De brakte lykke med Dem.
Jeg har truffet en mann.
Han er ingeniør, og er faktisk fra Lyon.
Jeg traff ham på kafeen. Han jobber med et broprosjekt her.
- Går det bra? - Ja da.
Litt av et hell for Dem, og for Pierre.
Nå må jeg dessverre gå.
Hyggelig om vi tre kunne spise lunsj sammen en dag.
- Så kan De fortelle ham om Pierre. - Hvorfor ikke?
På gjensyn, da.
Og takk for alt sammen.
Det glemte jeg: Ikke si noe til Pierre foreløpig.
- Unnskyld. Kan jeg ta den stolen? - Ja visst.
Gå fram.
Grevinne. Disse blomstene er...
Jeg hørte ikke alt, men forsto meningen. Takk.
La meg få presentere M. Mathieu som har lært guttene å synge.
- God dag. - Gratulerer.
Vi beundrer M. Rachins menneskelige metoder.
Takk for Deres bidrag.
Og ideen til å starte et kor, fikk...?
Det var min idé.
Det er en glede for meg å bistå en så forståelsesfull rektor.
La dem synge nå.
M. Rachin liker ikke komplimenter.
- Hva skal vi få høre? - "Natten" av Rameau.
Det blir sikkert nydelig.
Unnskyld. Hvem er den gutten som står for seg selv?
- Har han fått straff? - Han der?
Han er... noe for seg selv. Kan vi begynne?
Og i blikket til Morhange leste jeg plutselig mye:
Stolthet, glede over å være tilgitt.
Men også, og det var nytt for ham, en slags takknemlighet.
Første sommerdag.
Koret vårt har fått et tilskudd.
Unnskyld. Jeg glemte gjentakelsen.
Guttene drømmer om å komme seg ut.
Bygge hytter høyt oppe i trærne.
De blir triste av finværet.
Bli med og se. Det er viktig.
Jeg vasket bort skriblerier på do. Bak en løs stein fant jeg dette.
- Munnspillet til Corbin. - Og dette. En liten formue!
Ingen visste om gjemmestedet ditt.
Pengene havnet ikke der tilfeldig!
- Mondain ble utvist pga. dette. - Det visste jeg ikke.
Nei, det er sant. Men nå forteller jeg deg det.
Hva gikk det av deg? Hva skulle du med pengene?
- Forblir det mellom oss? - Ja.
Det lover jeg.
- Jeg ville kjøpe... - Hva da?
En luftballong.
Jeg vet ikke hvem som stjal pengene, men Mondain er uskyldig.
Jeg skal undersøke saken. Men ikke ta dette tungt.
En annen gang ville Mondain sikkert vært skyldig.
- Rettferdigheten, da? - Han får det han fortjener.
- Skal De også dra? - Ja, og nå får jeg skyss.
Jeg skal på ferie til min søster. Og spille piano.
- Vet De hva Rachin skulle i Lyon? - Diskutere økonomien med styret.
Ja. Men først og fremst trakter han etter en orden.
- Vil han oppnå det han ønsker? - Han er smart.
Han vil tegne et rosenrødt bilde av skolen -
- og påta seg æren for suksessen med koret.
Jeg har hørt dere. Det er svært bra.
Dro Langlois sammen med rektor?
Chabert og Carpentier er på ferie. Nå er kåken vår!
- Skal vi ikke ha skole i dag? - Nei.
Hva skal vi gjøre?
- Slappe av. - Jeg har kanskje en bedre idé.
- Uten å ville... - Ordenen Deres?
Den har vi sørget for, M. Rachin.
Hvordan skal jeg få takket Dem?
Jeg beklager. Det er telefon til Dem.
Unnskyld, jeg må...
Brannen raste på sovesalene.
Der hvor guttene var sett sist.
60 unger fanget som rotter!
For Rachin var det Æreslegionen som gikk opp i røyk.
Så plutselig...
Etter lunsj gikk vi ut gjennom kjøkkenhagen for ikke å bli sett.
Så dro vi til Lignan-skogen.
- Hva skulle dere der? - Ha rebusløp. De elsket det!
Jeg er svært skuffet over Dem, M. Maxence.
Jeg tar det fulle og hele ansvar. M. Maxence ville få meg ifra det.
- Han var ikke særlig overbevisende! - Vi reddet guttenes liv.
Hadde dere passet på, ville det ikke blitt brann.
Hvorfor hører jeg på Dem?
De har vært her lenge, Maxence, og blir bare suspendert.
De får avskjed, Mathieu.
Gi meg sparken med det samme!
- Det avgjør ikke De. - Det var snilt, men De trengs her.
Tenk på guttene, for han der gjør det aldri.
Her har De sluttoppgjøret.
De skal dra straks med bussen kl. 18.
Jeg forbyr Dem enhver kontakt med elevene.
Pass på at det ikke skjer, Maxence.
Før vi skilles, la meg få si hva jeg syns om Dem, rektor.
- Det vet jeg. - De er inkompetent, ond.
- Hva med dem? - De er her ikke frivillig.
Jeg ønsket ikke å bli lærer. De drømte ikke om å havne her.
- Vi hadde ambisjoner. - Skal barna lide for det?
Noen må passe på bandittene. Men bare oppsøk makten i Paris.
"God dag. Jeg heter Mathieu. Vi trenger dyktige lærere! "
Slåss for det De tror på, Sankt Mathieu!
En mislykket musiker. En hjelpelærer.
En bitte liten hjelpelærer.
Hva driver De med, M. Mathieu? Jo, jeg er en ussel hjelpelærer.
- De er gal. - Jeg er sliten.
- Dra til helvete. - Nei, jeg drar bort derfra.
Jeg håpet noen elever ville trosse forbudet og ta farvel.
Men nei.
Lydigheten deres kunne minne om likegyldighet.
Til og med Morhange...
Ja, ja.
Vi ses snart.
Ha det godt, Flintskalle.
Den første var med skriften til Boniface.
Stavefeilene var Pépinots.
Den med notene på var underskrevet av Morhange.
Og denne...
Og den der...
- Stille! Få dem til å være stille! - De har låst døra.
Jeg føIte glede og optimisme.
Jeg skulle gjerne ropt den ut!
Men hvem ville hørt på meg. Ingen visste om at jeg fantes.
Den store kunstneren fikk beina ned på jorda.
Jeg heter Clément Mathieu. En mislykket musiker.
Arbeidsledig hjelpelærer.
Og hva skjedde så?
Han tok seg aldri tid til å skrive det.
Men jeg kan fortelle deg det.
Og Pépinot ga meg svar.
Da jeg kjørte derfra dagen etter, veltet minnene inn over meg.
Da Mathieu fikk sparken, flyttet jeg med mor til Lyon.
Jeg ble tatt opp ved musikkskolen. Ingeniøren ville -
- ha meg på pensjonatskole. Mor nektet. Han forlot oss.
Chabert, Langlois og gamle Maxence meldte ifra om Rachins mishandling.
Barna ble avhørt, Rachin fikk avskjed.
Clément Mathieu fortsatte som musikklærer.
Han søkte ikke berømmelse.
Alt han oppnådde, holdt han for seg selv.
Bare for seg selv? Nei, ikke helt.
Monsieur Mathieu!
Vent et lite øyeblikk.
Monsieur Mathieu!
- Hva er det du finner på? - Får jeg bli med?
Nei, det går ikke. Fort deg tilbake!
- Vær så snill. - Jeg må kjøre nå.
Jeg har ikke lov til å ta deg med.
Gå tilbake. Skynd deg!
Kom deg av gårde!
Pépinot fikk rett.
Det var på en lørdag at Mathieu fikk sparken.